Jeg drømmer af og til om et træ, og træet er mit liv.
En af grenene er den mand, jeg skal giftes med, -
- og bladene er mine børn.
En anden gren er min fremtid som digter.
Og hvert et blad er et digt.
En tredje gren er en strålende akademisk karriere.
Men når jeg forsøger at vælge, falmer bladene og blæser væk, -
- indtil træet er helt nøgent.
Seneste udgave af St. Botolph's Review.
Tom!
- Hvor er bladene, Tom? - De er på trykkeriet.
- Jeg så dig sælge dem. - Nå ja.
- Anmeldte de mig ikke? - Jo, det gjorde de skam.
Den står under lyrik på side 11.
"I bund og grund kommercielt ..."
"Småborgerlig lyrik ... uhyre prætentiøst ..."
Det er ikke særlig smigrende.
Hvem fanden tror de, de er?
Du kan jo selv spørge dem.
Der er reception i aften. Klokken otte.
FALLGRIEFS KÆRESTER
Hvor er han?
- Hvem? - Ham, der skrev det.
- Det der om dig? - Nej. "Fallgriefs kærester".
Ham Edward Hughes.
Ted? Han står derovre.
- Jeg har læst dine digte. - Undskyld?
Jeg kunne se, at de var den ægte vare. Vældige, voldsomme digte.
Ikke det sædvanlige barnagtige klynk.
Skal vi ikke bare danse?
De er kolossale. Storslåede.
Som stormvinde mod ståldragere.
- Kan du lide dem? - Ja, jeg kan.
"Åh, min kæreste uforkrænkelige diamant ..."
Hvem i alverden er du?
Sylvia Plath.
Sylvia Plath? Hende, hvis digte ...
Du rev fra hinanden, ja.
Nej, det var redaktøren.
Han må have vidst, at du var meget smuk.
- Du har det hele, har du ikke? - Jo, det har jeg.
Jeg har en forpligtelse andetsteds.
For fanden da!
Den her beholder jeg.
... min sorte marodør. En skønne dag bliver han min død.
"En skønne dag bliver han min død"? Er det ikke lidt morbidt?
Han er min sorte marodør.
- Få nu ikke for store forhåbninger. - Hvorfor ikke?
Han og hans venner tænker kun på lyrik.
Alt andet er bare i vejen. Selv faste kærester.
Selv kønne amerikanere på Fulbright-stipendiat og rød cykel.
Ted Hughes. Ted Hughes.
Edward Hughes. Edward Hughes.
Sylvia Plath. Ted Hughes.
Mrs. Sylvia Hughes.
Kom nu.
Pis.
- Hvilket et er det? - Det der.
Hvor fanden ved du det fra?
Lyset er tændt.
- Hvad laver du? - Pas på.
Satans.
- Lad mig prøve. - Her.
Hvad fanden er du ude på?
Pis!
Hvem er det?
Jeg leder efter miss Sylvia Plath.
Hun er her ikke, så du kan godt skride!
Undskyld mig. Vil De ikke nok fortælle hende, -
- at Edward Hughes, Ted Hughes spurgte efter hende.
Du er sent hjemme.
Han har været her.
- Hvem? - Din sorte marodør.
Han og hans legekammerat var fulde og smed sten på min rude.
De troede vist, at det var din.
- Hvad sagde han? - Intet, der var til at forstå.
Sylvia. Han efterlod sin adresse.
Nej, nej, nej. Det er magi.
Det handler ikke om magi, det er ikke ligesom magi.
Det er magi.
Det er den rene magi. Man hiver sgu ikke kaniner op af hatten.
Besværgelser, trylleformularer, ceremonier, ritualer. Hvad er de?
De er digte.
Hvad er en digter så? Han er en shaman.
Eller hun.
Et fandens godt digt er et våben.
Det er ikke en luftbøsse eller den slags.
Det er en bombe. En helvedes stor bombe.
Det er derfor, børn lærer digte i skolen.
De må helst ikke lege med dem på egen hånd.
Hvad nu, hvis en sonet gik af ved et uheld?
Sylvia.
- Kom så, Sylvia. - Kom nu.
"Hvis det er jer, der ægger døtres hjerter mod deres far, -
- så lad ikke en kvindes våben væde mandens kind!"
"Nej, I fordømte hekse, begge skal I rammes af min hævn, -
- så verden ... Jeg vil gøre ting, endnu ved jeg ikke hvilke, -
- men jorden skal forfærdes."
"Jeg vil græde, tror I? Nej. Jeg har grund til gråd, -
- men dette hjerte skal sprænge i hundredtusind stumper, -
-før jeg græder! Åh, nar, nu tror jeg da, at jeg bliver gal!"
Så er det dig, Ted.
"Jeg kender jer alle og beskytter en stund det vilde lediggængerliv, -
- men deri efterligner jeg solen, der tåler, at de tunge, kvalme skyer-
- omtåger al dens skønhed for verden for ved savnet at beundres dobbelt, -
- når den igen vil lyse som sig selv og bryder gennem onde, stygge tåger-
- af dunsterne, hvoraf den syntes kvalt."
"Var hele året kun en lystig fest, så blev man ked af morskab."
"Velkommen er den sjældne fest; kun det sjældne kan vække glæde."
"Når jeg bortkaster dette løse levned og betaler gæld, jeg aldrig lovede, -
-jo bedre er jeg da end mit ord og bedrager folks forventning."
"Som blankt metal på dunkel grund skinner min forbedring mod min fejl -
- og stråler mere og fængsler mere end det, som mangler baggrund."
"Jeg gør min dårskab til et åndfuldt spil, -
- gør alting godt, når ingen tror, jeg vil!"
"Min egen søde Julie, hvorfor er du endnu så skøn?"
"Skal jeg da tro, at den blodløse død kan elske, -
- og at en grufuld benrad holder dig her som elskerinde?"
"Jeg frygter det, så nu bliver jeg her hos dig."
"Denne natsorte fæstning forlader jeg aldrig mere."
"Her, her vil jeg forblive med ormene, der går dig til hånde."
"Åh, I læber, åndedrættets porte, besegl nu med et kys -
- en tidløs gæld til den altopslugende død."
"Min elskede, din skål!"
"Og således i et kys ... dør jeg."
Hvordan fik du det ar?
Jeg forsøgte at begå selvmord for tre år siden.
Jeg brød ind i det skab, hvor min mor opbevarede sine sovepiller.
Så gik jeg ned til krybekælderen under huset.
Så tog jeg dem og faldt i søvn.
Har du aldrig haft noget, du gerne ville slette?
Nej.
Og så?
Jeg tog for mange af de sataner og kastede op.
Tre dage senere fandt min mor og bror mig og fik mig op derfra.
Hvad så med arret?
Jeg rev kinden mod gulvet, da de trak mig ud derfra.
Et dødsvarsel.
Ja.
For jeg var død.
Men jeg rejste mig fra døden.
Ligesom Lazarus. Lady Lazarus, det er mig.
Du ville ikke gøre det, hvis du vidste besked.
Med hvad?
Hvad der er dernede.
Hvad fanden er det?
Se der.
Køer er meget intelligente. Vidste du det?
Jaså?
Det er der ikke mange, der vil anerkende.
Hvad ville de foretrække? Milton eller Chaucer?
Chaucer, tydeligvis.
Mine damer! Jeg vil nu recitere fra "Konen fra Bath".
"Min erfaring, selv hvis der ingen autoritet fandtes, -
- giver mig fornøden ret til at tale om ægteskabets besvær."
"Thi, ædle venner, siden jeg var 12 år, -
- har jeg lovet være Herren, som lever evindelig, -
- haft fem ægtemænd ved kirkedøren."
23. august 1956. Tak for Deres indsendte manuskript.
Vi kan dog desværre ikke udgive det.
Vi sender det hermed tilbage. Med venlig hilsen, bla, bla, bla ...
- Hvor mange i dag? - To. Jeg har sendt dem ud igen.
Jeg har renskrevet fire kopier, så nu er der syv af dem i omløb.
Sylvia!
Vågn op.
- Hvad er klokken? - Det er sgu ligegyldigt. Se her.
"Vi lykønsker Dem med førstepræmien for 'Høg i regnen' ..."
- Du vandt! - Ja, jeg vandt!
Jeg vidste ikke engang, at jeg var med.
Ved du, hvad det her betyder?
Du får udgivet dine digte.
- Og? - Tager vi til USA?
Og?
Hvad Gud således har sammenføjet, skal intet menneske adskille.
Nej, ikke der, Daniel.
Stil dem derovre. Det ser meget bedre ud. Fint.
Den her skal vist bindes op.
Mor!
Skat!
Velkommen hjem, min lille skat.
Hvor ser du godt ud.
Søde ven.
Det må vel være overmennesket?
Det er en fornøjelse. Sylvia har fortalt så meget om Dem.
Så må vi jo håbe, at noget af det er sandt.
Jeg får Sam og Daniel til at hente kufferterne.
- Hvad synes du? - Den er stadigvæk for tynd.
Om Ted.
- Han er meget ... - Hvad?
Jeg ved det ikke. Anderledes.
Hvorfor kan du aldrig være glad på mine vegne?
- Hvordan skal han forsørge dig? - Jeg vil ikke forsørges.
Han bliver en stor digter.
Han har lige vundet en pris, hvor W.H. Auden var dommer.
Er det sandt?
- Jeg har sparet nogle penge op. - Og hvad så, når de slipper op?
Jeg er lige begyndt at undervise, mor.
Jeg kan jo altid sælge historier til de åndssvage tidsskrifter.
Jeg ønsker dig jo kun det bedste, skat.
Han er det bedste, der er sket for mig.
Hvad er det så, du vil have mig til at sige?
At du godt kan lide ham.
Elsker du ham?
Ja, jeg elsker ham.
Så kan jeg godt lide ham.
Mrs. Bergstrom. Hvordan har De det? Det er dejligt at se Dem.
- I lige måde. Hvor er De køn. - Tak. Her er min mand Ted.
Det er mig en fornøjelse.
Vi har hørt så meget om Dem.
- Hygger I jer? - Vi har det pragtfuldt.
Tak. Vi føles os virkelig hjemme. Ikke også?
Hvis jeg lukker øjnene, kunne jeg være hjemme i Mitholmroyd.
Ret lige på nederdelen, skat. Elizabeth, du skal møde Ted.
Det er Elizabeth Brooks.
- De er da vist dagens fangst. - Ted bliver en stor digter.
Hans sidste bog vandt ...
- New York Centres lyrikpris. - Den er ret god. "Høg i regnen".
- Har De læst den? - Ja, naturligvis.
- Hvad synes De om det om giraffen? - Lyt lige til den accent.
- Der var ikke noget om en giraf. - Sig noget mere.
Jeg trænger til en drink. Undskyld mig, de damer.
Var det Sylvias far?
Ja. Humlebier var hans speciale.
Han tænkte aldrig på andet.
Hjemme i Tyskland før krigen kaldte de ham for "Der Bienen-König".
- Det betyder ... - Biernes konge.
Netop. Sådan var Otto. Biernes konge.
De må undskylde mine venner, Ted. De har ikke haft Deres fordele.
- Hvad skulle det dog være? - At måtte kæmpe sig frem.
Det er derfor, at Sylvia er forelsket i Dem.
Du godeste, der var jo ...
Jeg vil ikke være illoyal, men der var mange andre drenge.
Men hun var ikke bange for dem.
Hun gjorde nærmere dem forskrækket.
De er ...
De er meget anderledes.
De gjorde hende nok bange, og derfor kan hun lide Dem.
Tror De, jeg ville gøre hende fortræd? Det vil jeg ikke.
Vidste De, at vi fandt hende lige der? Lige derunder.
Vi troede, hun var død. Hun var så bleg.
Nogle vil gerne findes, men ikke Sylvia. Hun ...
... kravlede ned i et hul og ventede på døden.
De skal behandle hende godt. Altid.
- Jeg håber, du kan lide fisk. - Det må jeg nok sige. Hold da op.
- Var det sjovt? - Ja.
Det er endelig blevet køligere. Det var så varmt.
Jeg ser herrens ud, for jeg var ved at bage ...
Jeg bagte en kage, men den så lidt underlig ud, så jeg smed den ud.
Men den anden ser også bedre ud, så ...
Skulle du ikke skrive?
Nogle mænd ville være glade for, at deres koner blev hjemme og bagte.
Jeg er glad. Men jeg ville være mere glad, hvis du skrev.
Jeg har hele sommeren foran mig.
- Var det en god tur? - Ja.
Jeg har skrevet et digt. Et godt et.
Hvad med dig?
- Jeg er løbet tør for idéer. - Du har ikke noget at sige.
Jeg er ikke en rigtig forfatter. Jeg er håbløs.
Men du bager lækre kager.
Ved du, hvad dit problem er?
At min mand tror, at han kan lære mig at skrive digte?
Det er ikke så svært. Du skal bare vælge et emne og begrave dig i det.
Du skal skrive. Det er det, digtere gør.
Ja, ja, det kan du sagtens sige.
Når du cykler en tur, kommer du hjem med et epos på heksametriske vers.
Når jeg prøver at skrive, kan jeg åbne en kagebod.
Ved du, hvad der er mit problem?
Jeg har ikke noget at skrive om.
Din roman "Falcon Yard", hvad handler den om?
Den ... handler om en pige, der møder en dreng.
- Nej, hvad handler den egentlig om? - Dig og mig.
- Hvad handler den egentlig om? - Mig.
En pige på stranden?
Nej, for det er jo ikke rigtig mig.
Jo, det er. Du sagde, den handlede om dig.
Jeg siger bare, at du allerede har et emne: Det er dig selv.
Du går som katten om den varme grød ...
Ja, ja, ja!
Pis!
For fanden da!
Hvad er der?
Tidevandet trækker os ud. Jeg kan ikke få os ind igen.
Folk drukner sådan her.
Jeg prøvede at drukne engang.
Jeg svømmede langt ud i havet, men det spyttede mig ud som en korkprop.
Det ville vel ikke tage imod mig.
Ved du, hvad der er sært?
Jeg var altid glad, indtil jeg blev ni.
Jeg var altid hel.
Så døde min far.
"Fem favne dybt har min far sit bo, -
- koraller af hans ben er skabt, til perler blev hans øjne to."
"Ødelæg, ødelæg, ødelæg, brummer underbevidstheden."
"Elsk og skab, elsk og skab, skræpper bevidstheden."
"Og verden hører kun det skræppende 'elsk og skab'."
"Den nægter at høre den brummende ødelæggelse nedenunder, -
- indtil den bliver nødt til at høre. Amerikaneren skal ødelægge."
"Det er hans skæbne."
Og til sidst mener jeg, at dette digt af Yeats -
- illustrerer denne pointe ret godt.
Det håber jeg da i det mindste.
Undskyld mig.
"Kærlighedens sorg."
"Spurvenes spektakel på taget, -
- den runde fuldmåne og stjernerne i natten, -
- og bladenes konstante og højlydte sang -
- havde overdøvet jordens gamle skrig."
"Og så kom du med dine røde, sorgfulde læber, -
- og med dig alverdens tårer, -
- og sorgerne fra hendes huggende skibe -
- og alle byrderne fra hendes utal af år."
"Og nu ryster de stridende spurve, -
- den smuldrende måne og himmelens hvide stjerner, -
- og de urolige blades højlydte messen -
- af jordens gamle og trætte skrig."
Tak skal I have.
Mange tak. Det er meget venligt af Dem. Farvel. Tak.
Mr. Hughes, Deres stemme er så kraftfuld.
- Men hvad syntes De om ordene? - Ordene?
- Hvornår udkommer Deres næste bog? - Når jeg har skrevet den.
Det må være skønt at være gift med så stor en digter.
Ja, det er det. Det er det skam.
Undskyld os lige et øjeblik.
Undskyld, men jeg er udkørt, og jeg skal rette opgaver, -
- så kan vi ikke tage hjem snart?
Jeg vil takke Merwin for anmeldelsen, og Len Baskin er her også, så ...
- Hvem er Len Baskin? - Arrangøren.
- Tag bilen. - Fint nok.
Vi ses senere.
Er mr. Hughes hjemme?
Nej.
Han sagde, han gerne ville læse mine digte.
Han sagde, det var i orden.
Undskyld forstyrrelsen.
Undskyld.
For hvad?
Det ved jeg ikke endnu.
Hvem er hun?
Hvem?
Hun er ikke nogen.
Hun er studerende. Hun gik ...
... på det litteraturhold, jeg forelæste for.
Hun havde skrevet alle de digte. Jeg fik medlidenhed med hende.
Du tror, at jeg knepper hende.
- Gør du det? - For fanden da!
Det her sted er ved at få bugt med dig.
De ondskabsfulde gamle kvinder, -
- der tror, at deres mænd er ude efter ungt kød!
Nej, jeg knepper hende faktisk ikke.
Men hvis jeg begynder på det, er du den første, der får det at vide.
Angående i går ...
Jeg var meget træt.
Jeg har planlagt det, så jeg ikke bliver så træt. Undskyld.
Det er ikke kun dig. Det er også mig.
Jeg kan ikke skrive her.
- Lad os tage tilbage til England. - Hvad skal vi leve af?
Vi skal nok overleve.
Jeg er meget sent på den.
Lad os mødes efter timerne.
Nej!
Hold så op!
Hun hedder Sheila eller Sandra ... Jeg ved det ikke!
- Er hun forelsket i dig? - Hvor skulle jeg vide det fra?
- Hvorfor løb hun? - Hun var sent ...
Du har holdt mig for nar!
Jeg renskriver dine digte, og jeg spilder min tid!
Bare for at kunne sole sig i din succes!
De burde give mig en medalje for at træde i lyrikkens tjeneste!
Hvis du skal have en medalje, skal du fandeme skrive digte.
Det har jeg jo ikke tid til.
Jeg er fanget i det her hus, mens du knepper mine studerende!
Ja, jeg kneppede hende! Det indrømmer jeg.
Og det var fandeme pragtfuldt.
- At holde om hendes røv og ... - Stop!
Var det ikke det, du ville høre?
Du må aldrig forlade mig.
Det gør jeg heller ikke.
Har du set det?
Det er verden.
Side 14, linje 14.
Ja, side 14, linje 14.
Der er et E ... Ja.
Nej, to P'er ...
Åbner du ikke lige?
Side 40. Ja, næste. Linje otte.
"Nymånens kurve."
Godt.
Efter "Høg i regnen" håbede de, at din næste bog blev et antiklimaks.
Men du har forvirret dem ved at overgå dig selv.
På bagsiden ... og bag på omslaget.
- Vil du have noget kaffe? - Tal med min agent om det der.
- Goddag. De må være mr. Alvarez. - Ja. Så er De vel mrs. Hughes?
"Nathold."
Det var et digt, De bragte i Observer.
Nå ja. Det var et glimrende digt.
Ja, det ved jeg godt. Det var mig, der skrev det.
- Er De Sylvia Plath? - Ja, det er jeg.
Hyggeligt at møde Dem.
- Har De skrevet flere? - Ja.
Jeg udgiver snart en digtsamling, der hedder "Kolossen".
- Jeg vil gerne læse dem. - Tak. Det ville være mig en ære.
Jeg talte med George, og han var ret optimistisk.
Det hele handler om at kunne sætte et ansigt på.
Charlie Hetheringham fra TLS og Les Robinson fra Critical Quarterly.
- Er det ham? - Ja.
Der er folk fra Telegraph og Times.
Kan du se fyren med de store ører? Han er fra The Listener.
Der er kommet mange.
Tyder det ikke godt?
Jo da. Du skal ikke håbe på for meget, men det gør det da.
De er bare embedsmænd, der har bijob som journalister.
De skal beskytte det bestående.
- Det er skam svært. - Det sværeste.
Mr. Robinson. Mr. Robinson!
- De glemte den her. - Nå ... Tak.
- Tror De, at I anmelder den? - Næppe.
Pasternak, Betjeman og E.E. Cummings har alle bøger på vej.
Så god er hun vel ikke, denne Sylvia ...
Plath.
Den stakkel. Det kan ikke være nemt at være gift med ham.
Men det var da en god fest. Hils Deres chef og sig tak.
- Det her er godt. - Hvad?
Af Alvarez. Virkelig godt. Hør her.
"Hendes digte hviler i en erfaring, der aldrig helt føres frem i lyset."
Og så skriver han: "Det er denne fornemmelse af trussel, -
- som om hun frygter noget, hun kun kan se glimtvist, -
- der giver hendes digte deres særpræg."
- Hvad med resten? - Det er en god anmeldelse.
- Én anmeldelse? - Ja, men en god anmeldelse.
Hør, det er svært. Du ved jo, at det bliver svært.
- Min første bog ... - Vandt priser.
Jeg tager den.
Hallo.
Nej, nej. Nej, det gør ikke noget.
Ja ... Nej, helt sikkert.
Ja. Nej, nej, det er helt i orden. Jeg ...
Fint. I orden. Farvel.
Det var Moira Doolan, du ved, hende fra BBC.
Kan du huske, at jeg sendte hende en idé til et børneprogram?
Nej.
Hun vil mødes til frokost. Hun er vist interesseret.
Er det ikke med ret kort varsel?
Vi ses senere.
Farvel.
Er det BBC?
Må jeg tale med Moira Doolan i børneafdelingen, tak?
Ved De, hvornår hun tog af sted?
Lagde De mærke til, om hun var alene?
Ved De så, om hun har tænkt sig at komme tilbage i aften?
Det forstår jeg godt. Jeg leder efter en, der måske er sammen med hende.
Han hedder Edward Hughes. Jeg hedder Sylvia Plath-Hughes, og ...
Sådan skal De ikke tale til mig!
- Hvad fanden foregår der? - Hvor har du været?
Jeg har ventet i 12 timer. Hvor har du været?
- Til møde. - Det var for 12 timer siden.
Det trak ud!
De sagde, at Moira Doolan tog hjem.
- Hun skulle møde en anden. - Fiktion er ikke din stærke side.
- Vi spiste sammen! - Hvor?
- Hun er en midaldrende dame. - Det er løgn!
Jeg elsker dig.
Gør du?
En måneds husleje som depositum er nok.
Der er et soveværelse, et køkken -
- og et ekstra soveværelse eller arbejdsværelse.
Og stuen har I jo set. Det er det hele.
Det er desværre ikke noget særligt.
Det er skam pragtfuldt. Det ville være glimrende for David.
- Hvad er Deres beskæftigelse da? - Jeg er digter.
Det er vi også.
- Er De ..? - Ted Hughes. Jeg finder noget vin.
- Jeg hedder Sylvia Plath. - Du godeste, det er ...
Jeg gav Assia et eksemplar af "Kolossen".
Den er fabelagtig. Jeg er vild med Deres digte.
De er meget smukke og skræmmende. De er ikke til at ryste af sig igen.
- Hvad er der? - Nej, det er bare ...
Det er den bedste anmeldelse, jeg nogensinde har fået.
Jeg glæder mig til at bo på landet. Den friske luft vil gavne mig.
I må komme ned og bo hos os en weekend. Ikke også?
- Hvilket? - Besøge os i Devon.
- Jo da. - Så kan I komme væk fra byen.
Vil du højere op?
Jeg tager den.
Hallo.
Hej.
Nej, jeg har det godt. Det har vi begge to.
Hvad med dig?
Og David?
Har han det? Det var da godt.
Nej, det ville være skønt.
Lørdag lyder helt fint.
Ja, ja.
Ja.
Det vil jeg glæde mig til. Hav det godt. Farvel.
Det var Assia og David.
De vil gerne besøge os på lørdag. Ville det ikke være hyggeligt?
Her er så inspirerende.
Det er skønt at se dig og Ted igen.
- Tag min hånd. Her er mudret. - Gider du det?
- Sådan. - Tak.
Suppen smager pragtfuldt.
- Tag endelig noget mere. - Ellers tak.
Jo, lad mig gøre det. Der er rigeligt.
Bare en lille smule.
- Værsgo. - Tak.
Jeg har altid været glad for mad.
Ted siger, at du har den nye optagelse med Robert Lowell.
Undskyld?
- Den nye med Robert Lowell. - Hvad med den?
Vi kunne måske høre den senere.
Fint.
Tak.
Undskyld mig et øjeblik.
- Hvad foregår der? - Jeg kan se dig.
Hvad kan du se?
Hvorfor insisterer du på at ydmyge mig?
Der er ingen, der ydmyger dig.
Hvorfor skulle man dog det? Du gør det jo så fandens godt selv.
- Mere vin? - Ja tak.
Hold da op.
- Det havde du da ikke behøvet. - Nej, det er ved at gå op for mig.
Tak, det er rigeligt.
Tak.
- Du spiser jo ikke. - Nej, jeg venter på dig.
Jeg tager det meget ilde op, hvis du ikke spiser.
- Vil du have nogle? - Nej, tag du bare selv først.
Får I overhovedet skrevet noget med barnet?
Mig? Nej, men det får Ted. Og det er jo det eneste, der betyder noget.
Han er jo den virkelige digter her i huset.
Havet brødes stadig voldsomt, -
- og natten havde hastet ind i vor nordatlantiske bugt, -
- da den druknede sømand ramte slæbegarnet.
Lys glimtede fra hans filtrede hoved og marmorerede fødder.
Han klamrede sig til garnet med sine snoede lårmuskler.
Liget var blodløst...
- Jeg tager opvasken. - Jeg hjælper dig. Jo, bestemt.
Jeg vasker, og du tørrer.
... lukker dets øjne og slæber det mod havet, hvor det kom fra.
Hvor pighajen skraber snuden mod Ahabs tomrum og pande, -
- og hvor navnet er skitseret med gult kridt.
Hvad foregår der?
Ikke noget.
- Assia fortalte mig bare om en drøm. - Kan jeg hjælpe?
Assia og du skal tage af sted i morgen tidlig.
Jeg er bare så træt, så træt ...
Du ved ikke, hvordan det er.
Hvis I selv havde børn, ville du forstå det.
Det er jeg ked af.
Naturligvis.
- Hvornår kommer du hjem? - Det ved jeg ikke.
Om et par dage, måske tre.
Det afhænger af, hvor lang tid det tager.
- Hvor kan jeg fange dig henne? - Det ved jeg ikke endnu.
Folk er trætte af at have mig boende. Jeg finder et billigt logi.
Du behøver altså ikke tage af sted.
Jo, jeg gør.
Sylvia?
Sandheden kommer til mig.
Sandheden elsker mig.
Hallo?
Jeg ved, hvem du er.
Hallo?
Forsvind.
"FAR"
Dette er sindets lys ...
Hvis månen smilede, ville hun ligne dig ...
Deres rødhed taler til mit sår...
Ubarmhjertigt trak hun mig, den ufrugtbare ...
Tykt, rødt og glidende ... din nøgenhed... skygger...
Hvis er den hvide kasse i lunden? ...jeg skal ikke fodre dem ...
Jeg stegte i hans blå ... Vore nette handsker af osteklæde ...
Med bare hænder holder jeg kammen ...
Manden i hvidt smiler...
...jeg kan ikke se, hvad der er deri...
En guddom fik fat i mig ...
Forsigtigt, igennem det hvide svøb, som et frygtindgydende barn ...
... i en fordybning uden skygge ...
Jeg kan ikke opløse mig selv ...
Almuen har hadet dig alle dage. De danser på dig, de er gået amok.
De har altid vidst, det var dig.
Far, far, dit svin, nu har jeg fået nok.
Det er ...
Hvad? Hvad er det?
Er det godt?
Godt?
Ja, for fanden.
Dit billedsprog i "Far" og måden, hvorpå det bygger op til slutningen -
-fra mørket til eksplosionen af vrede, er simpelthen overvældende.
Jeg overvejer at flytte tilbage til London.
- Så sender jeg nogle flere til dig. - Det vil jeg sætte pris på.
Sylvia ...
- Jeg ved, det må have været svært. - Nej.
Jeg har faktisk aldrig været så lykkelig.
Jeg har aldrig skrevet så meget. Det er, som om ...
... nu, hvor han er væk, er jeg fri.
Endelig kan jeg skrive.
Jeg vågner mellem tre og fire, for det er de værste timer.
Så skriver jeg indtil daggry.
Det føles, som om Gud taler igennem mig.
Så er det den lille lilla stjerne.
- Den skal være der. - Sæt dem alle sammen på.
Så er der snefnugget. Godt. Hvor skal han bo?
Der.
Hvor er hun smuk.
Hallo?
Øjeblik.
Undskyld, at jeg forstyrrer. Jeg bor ovenpå, og lyset er gået ud, -
- mine børn er deroppe, og ...
Der er strømafbrydelse.
Når man har brug for varme og lys for at opretholde livet, -
- så slukker regeringen for strømmen.
- Hvorfor? - For at styrke nationen.
Tænd for ovnen og kog noget vaskevand.
Jeg har nogle stearinlys og nogle tændstikker.
- Værsgo. - Tak.
De tror vel, at jeg er en dum amerikansk ko.
Nej, nej, slet ikke. Jeg troede, de var canadier.
- Nå, men tak. - Ingen årsag.
- Mange tak. - Farvel.
Hej, lille ven. Den her er til dig.
Glædelig jul, skat.
Jeg kom ikke bare for at se dem. Jeg ville se dig.
For at se, hvordan du har det.
Jeg har savnet dig. Jeg har savnet jer alle sammen.
Julen er fandeme en svær tid.
Kan vi ... tale sammen? Kan vi ikke sætte os?
Knepper du hende stadig?
Jeg er faldet langt.
Månen ser intet af det her.
Og takstræets budskab er sorthed...
... sorthed og stilhed.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Jeg kan ikke ...
Jeg kan ikke vende tilbage til hende, men jeg elsker hende så meget, at ...
Vil du have en mere?
Tak.
Det her er mageløst.
Og "Lady Lazarus", det om de mislykkede selvmord, -
-fortvivlelse og den overvældende fremkaldelse af bange anelser.
Men der er ikke skyggen af vrede, hysteri -
- eller anglen efter medfølelse.
Det righoldige billedsprog ...
Hvilke rædsler er der ikke deri, -
- men de bliver fremført så køligt, -
- som var det en morders tilståelse.
Har du fundet på en titel til din roman?
"Glasklokken."
- Hvornår bliver den udgivet? - Efter nytår.
- Må jeg læse den? - Det er venstrehåndsarbejde.
Kan du finde et askebæger?
- Ja. Jeg vidste ikke, at du røg. - Det gør jeg heller ikke.
Men jeg vil begynde på det.
Jeg vil prøve noget nyt.
Jaså? Såsom?
Jeg overvejer at få en elsker.
Hvor glamourøst.
Hvem er han?
Hør her ... Jeg ved, hvordan du har det.
- Nej, du gør ej. - Jo, jeg gør.
Vi har noget tilfælles ...
Jeg ...
Jeg forsøgte at ...
Hvordan?
På samme måde som dig. Sovepiller.
Jeg tog for mange.
Det gør alle vist, ikke sandt?
Nogle gange føler jeg, at jeg ikke er ...
... solid.
Jeg er hul.
Der er ...
... intet bag mine øjne. Jeg er et menneskeligt negativ.
Det er, som om jeg aldrig ...
... har tænkt noget.
Jeg har aldrig skrevet noget, jeg har aldrig følt noget.
Det eneste, jeg vil have, er sorthed.
Sorthed og stilhed.
Hør nu her ...
Der er en ting, jeg ved om døden, og det er, at den ikke er ...
... nogen genforening eller hjemkomst.
Der er intet ... Ens liv passerer ikke revy.
Og der er ikke noget, der falder på plads.
Der er bare ikke en skid. Ingenting.
Så hvad gør man så, når ens liv ...
... bliver så forfærdeligt, som det overhovedet kan blive ...
... og det bare bliver værre og værre?
Man bliver bare ved.
Hør nu ...
Lyt nu til mig.
Du er så smuk.
Og du har et vidunderligt sind.
Og du er en stor ... en stor digter.
Og du og Ted ...
... I forstår hinanden på måder ...
... som andre mennesker kun kan drømme om.
Smid ikke det væk på grund af ...
Jeg vil ikke høre hendes navn!
Jeg ville have sagt: "Bare på grund af en affære."
Er der noget i vejen?
Jeg skal snart dø. Hvem vil tage sig af mine børn?
Hvad mener De med, at De skal dø? Er De syg?
Nej, jeg er ikke syg.
- Jeg må hellere få fat i en læge. - Nej, lad være med det.
Ved du, hvad de gør? De spænder dig fast og fylder dig med gnister.
- Ja. Det er jeg ked af. - Nej, det er jeg.
Jeg er bare så anspændt.
Jeg er bare så anspændt ...
Åh nej, det er alt sammen min skyld. Det er alt sammen min skyld.
Jeg kunne kun tænke på, hvad der ville ske, hvis man tog ham fra mig.
Ser De, hvis man frygter noget tilpas meget, kan man få det til at ske.
Den kvinde ... Jeg fremmanede hende. Jeg opfandt hende. Forstår De det?
Nej, det gør jeg desværre ikke.
Det er bare, fordi jeg er så træt, så træt ...
Hvis jeg bare kunne få sovet lidt. Jeg er så udkørt.
Måske skulle nogen passe Deres børn.
Åh nej! De er ovenpå!
Nej, lad mig gå op og se til dem. Vil De gerne have det?
De bliver bare her.
Hvor er De dog en rar mand.
De minder mig lidt om min far.
Hej, Kate. Det er Sylvia.
Jeg har det fint.
Jeg tænkte bare, om jeg kunne komme forbi?
Nej, det forstår jeg godt.
Dr. Hawkins, det er Sylvia.
Jeg ...
Jeg har brug for hjælp.
Jeg tror ikke, at jeg kan ...
... klare det.
Du ser ...
... virkelig godt ud.
Du må hellere komme indenfor.
Vil du have noget at drikke?
Ja tak.
Hvad vil du, Sylvia?
Jeg ville gerne se dig.
Jeg troede, at du ...
... måske havde lyst til at se os.
Jeg troede, der var noget i vejen.
Alvarez sagde, at du lagde an på ham.
Jeg har fået at vide, at du får medicin.
Nej.
Hvor har jeg savnet dig.
Jeg blev næsten vanvittig.
Vi er ikke engang to mennesker.
Selv før vi mødtes, var vi bare ...
... to halvdele, der gik rundt -
- med store huller i form af hinanden.
Og da vi fandt hinanden, blev vi endelig hele.
Men vi kunne vist ikke udholde lykken, -
- så vi rev os selv midt over igen.
Lad os tage tilbage til Devon til foråret.
Hvis vi tager tilbage, bliver det kun os to, -
- børnene og vores arbejde.
Så bliver det, som om alt det her aldrig var sket.
Og sommeren, efteråret og den forfærdelige vinter-
- vil falme bort, når bladene kommer frem.
Så vil det bare virke som et uvirkeligt mareridt.
Du elsker hende ikke, som du elsker mig.
l får aldrig det, vi har sammen. Det ved du godt.
Ja.
Forlad hende.
Det kan jeg ikke.
Hun er gravid.
Er der noget i vejen?
Har De nogen frimærker?
Det er fjollet, men jeg skal sende nogle breve til USA i aften.
Med luftpost. Og jeg har ingen frimærker.
Kan De ikke sende dem i morgen?
Nej, der kommer ... en barnepige i morgen.
Og jeg er her heller ikke i morgen.
Javel. Ja, jeg har vel nogle.
Værsgo.
- Tak. - Frimærker.
Tak.
- Nå, men godnat. - Godnat.
Hør, skal jeg ringe til nogen for dig?
Nej.
Nej, jeg stod bare og ...
Jeg drømte lige den smukkeste drøm.
Jeg elsker dig, skat.
Æsken er låst. Den er farlig.
Der er ingen vinduer, så jeg kan ikke se derind.
Der er kun et lille gitter.
Ingen udgang.
"ARIEL" AF SYLVIA PLATH
Den 11. februar 1963 begik Sylvia Plath selvmord.
Hun blev fundet død efter at have indåndet gas fra ovnen.
Året efter stod Ted Hughes for udgivelsen af hendes sidste digte.
"Ariel" blev en af århundredets mest berømmede digtsamlinger-
- og gjorde Sylvia til et ikon for flere generationer af læsere.
I 1998 brød Ted Hughes mere end 30 års tavshed om Sylvia -
- med "Fødselsdagsbreve", der omhandlede deres forhold.
Han døde af kræft få uger senere.